Дні тимчасової непрацездатності не зараховуються до стажу, що дає право на щорічну додаткову відпустку за особливий характер праці
До стажу роботи, що дає право на щорічні додаткові відпустки за особливий характер праці, зараховуються:
•	час фактичної роботи з особливим характером праці, якщо працівник зайнятий у цих умовах не менше половини тривалості робочого дня, встановленої для працівників даного виробництва, цеху, професії або посади;
•	час щорічних основної та додаткових відпусток за роботу з особливим характером праці;
•	час роботи вагітних жінок, переведених на підставі медичного висновку на легшу роботу, на якій вони не зазнають впливу несприятливих виробничих факторів (частина друга ст. 9 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР).
Отже, якщо працівник:
•	перебував на «лікарняному»;
•	перебував у відпустці без збереження заробітної плати;
•	перебував у відпустці у зв’язку з навчанням;
•	виконував громадські обов’язки;
певну кількість робочих днів був зайнятий в умовах, передбачених Списком виробництв, робіт, професій і посад працівників, робота яких пов’язана з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або виконується в особливих природних географічних і геологічних умовах та умовах підвищеного ризику для здоров’я, що дає право на щорічну додаткову відпустку за особливий характер праці (Додаток 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 17.11.1997 № 1290), менше половини тривалості робочого дня (за розрахунками фотографії робочого дня, хронометражу самохронометражу тощо),
— ці дні не зараховують до стажу, що дає право на щорічну додаткову відпустку за особливий характер праці.